EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-God kveld. -God kveld.
Terrace House er en serie om seks fremmede som bor sammen,
og vi observerer hvordan de samhandler.
Alt vi har forberedt, er et vakkert hus og biler.
-Det er ikke noe manus. -Nei.
I forrige episode forsøkte Ruka seg som kunstner.
-Ja. -Det var rystende.
-Emika ble målløs. -Vi også.
Det var litt av et syn.
Hele verden ble målløs.
Det var stille overalt, selv i Amerika.
-Det kan jeg tenke meg. -"Når jeg skriver 'Emika',
-ser jeg tegnet for 'Ruka'." -Ja, det!
Jeg har tenkt litt på det.
Hvis noen sa det til meg:
"Jeg ser Ruka i Reina..."
-Hjertet ville hamret. -Vent nå.
Er det konklusjonen din etter en uke?
Ja vel...
-Det er dit uken brakte meg. -Du har visst hatt tid
til å glemme hvor mange ganger han skrev navnet hennes etter det.
"Emika".
Han fylte en hel side med navnet hennes.
-Flott. -Vi har mistet henne.
Kan ikke reddes.
Og Yusuke ble...
...dumpet igjen.
YUSUKE AIZAWA, 20 UKULELE-ARTIST (EDEN KAI)
Han så på fyrverkeriet han hadde tenkt å se med henne
til musikk av Southern All Stars.
-For en flott scene. -Elsket den.
-Bra. -Og samtidig
var hun som dumpet ham...
Haruka og Peppe hygget seg på taket.
Mitt første kyss var da jeg var 18. Jeg startet sent.
Mitt første kyss
smakte appelsin.
Gjorde det? Som denne drinken?
Det er et veldig fint minne.
For en elegant liten utveksling!
-Ja. -Virkelig.
Komikeren Ozawa sier også sånne ting.
Men på en helt annen måte.
-Hva er forskjellen? -Han får det ikke til.
Partneren hans er også der under kysset og sier: "Så søtt."
Og så kom Tokuis favorittscene fra forrige uke,
da Emika sa: "La oss ta en øl."
-Drikker du ikke i dag? -Nei.
La oss ta en øl.
Det der kan gi henne Dom Perignon fra hvem som helst.
Ja, det ville jeg kjøpt.
Jeg vil høre det igjen i binaural lyd.
Binaural lyd i høyoppløsning.
-Jeg vil høre binaural-versjonen. -Hva?
Det vil høres ut som hun er inni ørene mine.
-Super oppløsning. -Synd vi er de eneste teknologinerdene.
Vi klarer ikke å holde følge.
-Det vil høres ut som hun hvisker til meg. -I ørene dine?
Og Ruka har et intervju hos en bar med Marvel-tema.
-Gode nyheter. -Bra for ham.
-Ett skritt nærmere. -Godt å høre.
Han lager sikkert...
-...litt tråd nå. -Tror du det?
Som forsats.
Det tror jeg.
-Det er sluppet forsats. -Hva mener du?
Si det som det er. Forsats-tråder.
Akkurat. Forsats-tråder.
De må ha begynt å lekke nå.
-Ikke vær latterlig. -Ok.
Ikke si at Ruka lekker tråder.
"Ikke si at Ruka lekker tråder."
Torichan, du har de slibrigste kommentarene.
Vi fikk se jentene kose seg i bassenget.
-Fine badedrakter. -Flotte.
Årets første svømmetur.
I starten kom de godt overens...
Det slår meg ofte
at du er så opptatt av alles følelser
og aldri sier noe som kan skuffe noen.
Jeg synes kanskje du virker litt prektig noen ganger.
De sa at hun var prippen, så jeg sjekket tidligere episoder.
Det er sant. Kjedelig lite drama med henne.
Men hun har vært engstelig på grunn av jobben.
-Hun har grått over det. -Hun gråter bare på grunn av jobben,
så det virker som det er for å få oppmerksomhet.
-Det tror jeg. -Haruka kunne sagt det annerledes.
Ja. Haruka er ikke så god til å kommunisere.
Men det vel ikke bare jeg som ser Kaori og tenker
at hun prøver å skape et godt inntrykk.
Vi var aldri forlovet.
Jeg har hørt at du har kjæreste.
Begge overanalyserte situasjonen.
Skal vi ta en drink en gang?
-Gjerne. -La oss ta en drink en gang.
Jeg skjønner ikke
hva som fikk henne til å ville ta en drink med ham.
-Ikke jeg heller. -Så mystisk.
Kanskje hun vil starte på nytt.
-Var det det hun mente? -Kanskje.
SYTTENDE UKE
IKKE STEDET Å SLAPPE AV
Her er det. Jeg deler opp historien.
-Skjønner. I ruter. -Ja.
Jeg sier for eksempel: "Historien bør komme hit innen side seks."
Så finner jeg ut hvilken retning den skal ta.
Det er lettere å tegne da.
-Skjønner. -Når jeg tegner uten en retning,
blir historien aldri like interessant.
Jeg jobber med ideene jeg er interessert i,
og så finner jeg ut hvordan historien skal foregå.
Jeg må finne de interessante punktene og ta det derfra.
-Skjønner. -Dette er den vanskeligste delen.
-Det ser jeg. -Kjempekomplisert.
-Hva gjør dere? Hallo. -Jo...
Jeg viser ham tegningene mine.
Jeg så det du hadde laget, Ruka.
-Rukas... -Det var fint.
-Liker stilen din. -Å?
Den er interessant.
Jeg var på Pokémon Center i dag. Kjempegøy.
-Hva kjøpte du? -Vil dere se? Squirtle
og Charmander,
og et Bulbasaur-kosedyr, og en veske med Eevee på.
Hva? Ikke en Clefairy eller Pippi til Peppe?
Å! Skal vi dra dit sammen en gang?
-Ja, gjerne. -Det er helt vilt. Se på dette.
Hvor... hva... Jøss.
-Søt, hva? -Hvor er det?
-I Nihonbashi. -Nihonbashi?
-Ta-da! -Hva?
-Det er Eevee! -Et spill for to.
-Har du kjøpt det? La oss spille. -Ja.
-Vil du spille? -Ja!
POKÉMON KOM IGJEN, EEVEE!
-Det er litt kaldt her. -Første gang jeg er her.
-Er det sant? -Ja.
-Er det ikke fint? -Jøss.
Vet du hvordan den virker?
-Kontrollene er her borte. -Har du spilt det på TV før?
-Nei. -Akkurat.
Vi må trykke å "A" samtidig.
Det var elendig. Vi prøver igjen.
-Holder du knappen nede? -Ja.
-Vi klarte det. -Nå klarte vi det.
Vil du klappe den? Trykk på denne knappen,
og gjør sånn...
Den spør: "Vil du klappe den på hodet?"
-Denne knappen. -Greit.
-Og så... -Ja, jeg tror jeg klarer det.
Vent... Så søt!
-Kjempesøt. -Det er mat der.
-Hvorfor ser den redd ut? -Hva skjedde?
Jeg vil dra til den kafeen du nevnte.
Hva het den?
Stedet som føles som Italia?
-Vil du dra dit? Greit. -Ja, la oss gjøre det.
-Når som helst. -Neste uke, kanskje?
-Perfekt. -Høres bra ut.
Det føles som Italia, ikke sant?
Nei, det er mer som...
-Det var det du sa! -Å? Mer som...
Interiøret og møblene er veldig europeiske,
-som bord og lamper. -Det husker jeg.
-Jeg vil se det. -Det er en fin kafé.
Jeg vil føle at det er som å være i Italia.
Jeg vet ikke om det skjer.
-Men vi kan dra dit. -Greit.
-Det var gøy, ikke sant? -Jo.
Velkommen hjem, Emika.
Jeg er hjemme.
-Hva har dere gjort? -Hei!
-Vi spilte Pokémon. -Pokémon?
Ja, vi spilte med Eevee.
-Jeg hørte så mye latter. -Kjempegøy.
-Pokémon slet meg ut. -Meg også.
-Men Eevee var kjempesøt. -Ja.
Eevee er kjempesøt.
Da du sa det, mente du Eevee eller Haruka?
-Mente du henne? -Nei, vi snakket om Eevee.
-Å, jeg misforsto. -Det står at Eevee og Doraemon...
-Jeg er sliten etter å svømme. -Hva har du gjort i dag?
-Jeg var på stranden. -Å?
La oss dra sammen en gang.
-Jeg vil gjerne dra dit igjen. -Ja.
Stranden...
-Vi er visst de eneste interesserte. -Ja.
-Det er for varmt. -Jeg badet likevel.
-Å? -Håret mitt lukter saltvann.
-La oss dra til stranden sammen. -Ja.
-Kanskje i neste uke? -Neste uke?
KAORI WATANABE, 29, ILLUSTRATØR
SHOHEI MATSUZAKI, 25, SKUESPILLER
HARUKA OKUYAMA, 24, SKUESPILLER
RUKA NISHINOIRI, 20, DELTIDSANSATT I BUTIKK
EMIKA MIZUKOSHI, 21, UNIVERSITETSSTUDENT
GIUSEPPE DURATO, 26, MANGATEGNER
SHIMOKITAZAWA I TOKYO
-Unnskyld meg. -Hei.
-Hallo. -Takk for sist.
Sånn ja.
-Her borte? Takk. -Ja.
-Hallo. -Hyggelig. Ruka Nishinoiri.
Shirakami, eieren. Hyggelig.
Jeg vet ikke så mye om deg.
RYUICHI SHIRAKAMI, 36, BAREIER
Hvor ofte vil du jobbe her?
Akkurat nå jobber jeg deltid i Harajuku Murasaki Sports.
Jeg har tenkt å slutte der
-og håper å kunne jobbe bare her. -Skal du slutte?
-Det er planen. -Jaså?
Aller helst vil jeg jobbe tre dager i uken.
-To-tre dager i starten. -Skjønner.
-Du skal slutte i Murasaki Sports? -Ja.
-Er du sikker? -Jeg har sett at denne baren har
-mange gjester fra utlandet. -Ja.
-Jeg jobber med engelsken min. -Jaså?
Og jeg har en drøm om å bli Spider-Man.
-Mener du det? -Ja.
Jeg er veldig opptatt av Marvel-universet.
Så det er litt av grunnen til at jeg liker denne baren.
Vi har mange gjester
-som driver med Spider-Man-cosplay. -Det så jeg.
De besøker oss ofte.
Mener du alvor med at du vil bli Spider-Man?
Ja.
Jeg håper du klarer det.
Det hadde vært flott for oss også om du ble Spider-Man.
Skjønner.
NAKAMEGURO I TOKYO
-Er du sulten? -Ja.
-Ingen av oss har spist frokost. -Nei.
Jeg vil ha en kald øl. Det er for varmt.
Jeg blir nok full snart.
NAKAMEGURO GRILL
VIN I GLASS
-Skål. -Skål.
Er det greit om jeg snakker om eksen min?
Ja da.
Han var manageren min.
Han fortsatte med det etter bruddet.
Vi trengte ikke å møtes. Vi kommuniserte på mail.
Jeg sendte oppgavene til ham.
Og derfor har visst Shohei hørt rykter
om at vi fortsatt er sammen, og forlovet.
Men jeg har også hørt rykter om at Shohei har kjæreste.
Så derfor nølte jeg med å snakke med ham.
-Jeg burde snakket med ham. -Ja.
-Det hadde vært raskere å spørre. -Ja.
Men jeg var for nervøs.
Men for noen dager siden
snakket vi sammen, og han oppklarte misforståelsene.
Du lot være å snakke med ham på grunn av det ryktet?
Det føltes som å gå over streken
å be ham henge med meg, selv om jeg ikke visste sikkert om han hadde kjæreste.
Det var ingen grunn til å være så tilbakeholden.
Jeg angrer på at jeg ikke spurte før.
Jeg vil ta igjen det tapte
og være mer sammen med ham og bli bedre kjent.
Prøv å ikke ha hånden her, så du ikke skjærer deg.
Hold sånn
og skyv på eplet med tommelen.
Nå skjønner jeg.
-Du skyver på det, ikke sant? -Jo.
Skyver og lar det gli framover.
-Sånn ja. Bra. -Takk.
Du gjør meg nervøs.
Hva er dette?
Vet ikke.
-Hvem er den sin? -Ikke min.
Bare fiskerogn-smak.
-Hvor kommer den fra? -Den er min.
-Jeg fikk den. -Av moren din?
-Ja. -Så søtt!
Hun sendte det da hun så...
-Bare fiskerogn-smak! -...forrige episode.
-Det er godt. -Hun ba meg ha saus på pastaen.
Brokkolipasta?
Jeg er sliten.
-Bra jobbet. -Velkommen hjem, Shohei.
-Har du spist middag? -Ja.
-Alle andre har spist alt. -Ikke du?
-Nei. -Hei, Ruka.
Emika har ikke spist ennå.
-Flott. Vent. -På tide med fiskerogn-pasta.
-Nei, vent. -Har vi pasta?
-Jeg kan lære deg det. -Ja, vi har pasta.
Du kan lage det til henne. Jeg viser deg.
Jeg vil også ha, Peppe.
-Er du også sulten? -Ja.
-Vi kan lage to porsjoner. -Takk.
-Og du, Haruka? -Nei takk. Jeg er mett.
Det står ti til tolv minutter.
På ti minutter blir den al dente, altså litt fast.
Så har du dem i pannen.
-Skjønner. -Så vi setter alarmen på ti minutter.
-Al dente? -Ha i pastaen.
-Målet er al dente. -Ja.
Skal vi ha i noe mer?
-Står det på lav varme? -Ja.
Og så, til to porsjoner...
Da tar vi halvparten av dette.
Og resten...
-Det trenger litt mer. -Mer?
Ja, det ser perfekt ut.
-Rør i det. -Ok.
Denne arrabbiataen blir bedre
-enn den jeg lagde. -Tror du det?
Han jobber mer med sausen.
-Prøv sånn. -Hvordan... Jøss.
Bam, bam, bam.
-Skjønner. -Sånn.
Ja, sånn... men ikke for høyt!
Men du klarer det. La oss spise.
Flott, takk!
Det ser godt ut. Mye bedre enn min.
-Bon appétit. -Håper det smaker.
-Bon appétit. -Et Michelin-måltid.
Michelin-måltid!
Michelin-måltid?
-Jeg er så spent. -Er det sterkt?
-Veldig godt. -Bra!
-Kjempegodt. Ja. -Han var flink.
Veldig godt. Krydret og godt.
Jeg liker styrken.
Lett, ikke sant? Bare to ting: saus og pasta.
Når pastaen er ferdig, har du i sausen. Ferdig.
Du kan eksperimentere med kombinasjonene.
Hvis du vil ha brokkoli, steker du det med hvitløk i olivenolje.
Det blir kjempegodt i pasta.
-Så... -Uendelige muligheter.
Ikke ha brokkoli i kjelen med pastaen?
Nei.
-Hva har du gjort i dag? -Det var siste dag...
PÅ JOBB HOS NISHI -PEPPE
...som lærling.
-Siste dag i dag? -Var det i dag?
Det var litt trist.
Ja, hun har lært meg så mye.
Det ga meg god forståelse av livet som mangategner.
-Og nå skal du videre? -Fra nå av
skal jeg jobbe med mine egne historier.
Jeg gleder meg til den dagen
da mangaene mine kommer i butikken.
-Da begynner jeg sikkert å gråte. -Ser det for meg.
Kanskje et gledesrop. Nå lever jeg for det øyeblikket.
Jeg jobber så hardt for det.
Gleder meg til lettelsen når det endelig skjer.
-Så gledestårer. -Vi må kjøpe flere eksemplarer.
-Jeg begynner med engelsktimer i morgen. -Så bra!
-Kult. -Det blir sikkert mye lekser,
så kanskje jeg trenger hjelp.
-Jeg hjelper gjerne. -Takk.
Kan jeg gå først på badet?
Ja da.
-Natta, alle sammen. -Natta.
Har du noen dater klare?
Jeg har tenkt å dra til stranden med Peppe.
-Høres bra ut. -For noen dager siden
sa jeg at jeg ville se havet.
Elsker stranden. Men Haruka og Kaori ville ikke.
De synes det er for varmt nå.
-Det visste jeg ikke om dem. -Stranden... Ja.
Så fint.
Har du planlagt noen dater?
Jeg liker jo å reise om sommeren.
Vet hva du mener.
Hva slags menn liker du?
Det har vært så mye forskjellig at nå vet jeg ikke helt.
Jeg liker personer med mål i livet.
-Mål i livet? -Ja, eller...
...en lidenskap for det de driver med.
Hvis de ikke vet hva de vil,
er det vanskelig å ha tro og tillit til dem.
-En som vet hva han vil... -Som jobber mot det.
Skjønner.
Lurer på om jeg kan forelske meg her.
Vi får se.
Ja.
Hun må ha...
-Hun må ha sett på serien. -Ja.
Svaret hennes beskriver alt Shohei ikke er.
-Det vet hun vel. -Hun liker personer med et mål.
Som er jordnære og vet hvem de er. Jobber mot noe.
-Hun mente ikke noe galt... -Jo.
Hva?
Hun sa jo til ham at hun ikke liker livsstilen hans.
-Tror du det? -Basert på den samtalen.
Shohei ble litt slått ut av svaret hennes.
Særlig siden det kom etter at Peppe delte drømmen om å selge mangaene.
Han strålte.
-Det ville bety så mye for ham. -Gjør ditt beste, Peppe!
-Å komme i Big Comic er stort. -Ingen liten bragd.
Peppe lyser opp huset.
-Ja. -Til og med Ruka utmerker seg
takket være Peppes nærvær.
Pastaen så kjempegod ut.
Haruka har også gitt noen tips der.
-Om å skrelle epler. -Instruksjonene hennes
var så nedlatende at det ble kunstig.
Han kommer nærmere å bli Spider-Man. Bareieren sa ja.
Ja. Kanskje han blir Spider-Man snart.
Han sa: "Det vil være bra for oss om du blir Spider-Man."
Ruka er heldig som har gode folk rundt seg.
Veldig heldig.
Jeg vil at Peppe skal flørte med Emika også.
Lurer på om han liker henne på den måten.
-Si det... -Tror ikke det.
Personen hun beskrev,
-virker som Peppe. -Du har et poeng.
-Som om hun liker Peppe. -Ikke glem Ruka.
-Han har målet om å bli Spider-Man. -Du har rett.
-Endelig gjør han noe med drømmen. -Han handler.
Endelig. Det er kanskje små skritt nå,
-men han beveger seg. -Ja.
-Er det ekte innsats? -Så klart.
Han går i hvert fall i riktig retning.
Det er som å ta de første skrittene
i en reise mot Afrika til fots.
Så langt unna målet er han.
Jeg ser for meg at han stirrer på havet og spør:
"Hvordan kommer jeg meg over?"
EBISU I TOKYO
-Hei. -Hallo.
NOVA, EBISU-AVDELINGEN
-Jeg har bestilt en time hos Nishinoiri. -Ja.
-Hallo! Hei. -Hyggelig.
Takk for at du kom i dag.
Jeg heter
Louis.
-Louis? -Ja.
-Louis. -Å ja.
Kan du si meg ditt navn?
Ja.
-Jeg heter Ruka. -Ruka?
Flott.
Ok, Ruka. Hyggelig å hilse på deg.
-Hyggelig å hilse på deg. -Flott. Bra.
Vi skal bruke denne samtalen.
Så...
...spør meg: "What do you..."
"What do you want to do this... walking?"
-"Walking"? -"This weekend."
-"Wicked." -"This weekend."
-"Wicked." -Weekend. Ja.
Saturday and Sunday.
Én gang til. "What do you want to do..."
"How do... How do you want to do this...
-...working day?" -Weekend.
-Weekend. Bra.
-Wicking? -"What do..."
"What do you want to do this...
-...working day?" -"Weekend."
-Weekend. Weekend. -Weaking?
-Weekend. -Bra.
Én gang til. "What do..."
"What do you want to do this...
-...weekend day?" -"Weekend."
-Takk! -Tusen takk.
-Takk. Bon appétit! -Skal vi begynne?
Kan du slurpe nudler?
Vil du ikke høre oss slurpe?
Det er en ting... jeg ikke klarer.
Det gir mening.
Jeg spiser dem stille.
-Se hvem som har stått opp. -Hvem?
Hallo.
-Sov du? -Jeg sovnet.
-Unnskyld meg. -Vi har nettopp spist.
Tenk at jeg sovnet.
Da jeg våknet, så jeg noen bitemerker på håndleddet.
Kan det være en edderkopp?
-Du har rett. Edderkopp? -Du tuller.
-Er det? -Kan det være det?
Virkelig?
Det var der Spider-Man ble bitt.
Kan du prøve å skyte tråder?
-Kan du? -Ikke ennå.
-Ingen tråder ennå. -Kanskje vi bare ikke ser dem.
En dag ser vi opp, og han sitter i taket.
-Hva skal du i morgen? -I morgen...
-Ingen planer. -Fri?
Ja. Hva skal jeg gjøre?
Hva skal du, Ruka?
-Jeg har også fri. -Fridag.
Hva med deg?
-Tegne manga. -Du skal jobbe.
-Manga. -Dagen etter også.
-Manga. -Og dagen etter det.
Jeg har to fridager.
-Vil du dra et sted? -Vil du?
Jeg vil finne på noe. Men vet ikke hva.
Jeg vil dra et sted.
Hva liker du best å gjøre på en date?
Hvor vil du dra?
Hvor jeg vil dra? Kanskje en kjøretur.
-Kjøretur? -Ja.
Vil du det?
Skal vi?
Hvor skal dere?
Jeg tenkte vi kunne spise sjømat.
-Vi kan gå ut og spise sjømat. -Sjømat?
-Hvor langt skal dere? -Tja...
-Til Miura-halvøya. -Helt dit?
Hun sa hun ikke hadde kjørt i bilene ennå.
Ikke?
-God morgen. -God morgen.
-Hvor skal vi? -Du ville spise sjømat, ikke sant?
-Jo. -La oss gjøre det.
-Skal vi spise sjømat? -Ja.
Greit.
UTE OG SPISER SJØMAT -RUKA OG EMIKA
-Ses senere, Kaori. Ha det. -God tur! Ses.
-Trist vær i dag. -Ja.
Er det i forstedene, dit vi skal?
Ja, Miura er der ute.
-Eller Misaki? Miura? -Vi skal til Miura-halvøya.
-Halvøy... -Er det en halvøy?
-Er det en øy? -Tror det...
Det begynner å se landlig ut.
Ja, jeg liker det.
Hører du sikadene? Sommerlig.
Ja, klassiske sommerlyder.
MISAKI I KANAGAWA
-Se, maneter! -Jøss.
-Å ja. Jeg ser dem. -Så mange!
-Bitte små. -Ja.
-Se, det er flere. -Ja visst.
Det er så mange.
SHOWAMARU
-Ikuraen ser så fersk ut. -Ja.
-Ok, bon appétit. -Bon appétit.
-Ikuraen er så god. -Det ser jeg.
Alt er godt.
Nam.
Likte du å kjøre i Jaguaren?
Jeg ble rastløs. Jeg er ikke vant til det.
-Ikke vant til bilen... -Og vi har sjelden
-snakket sammen alene. -Ja.
Det gjorde meg også rastløs.
Har du noen mål med tiden i Terrace House?
Jeg? Vet ikke...
Jeg håper på litt romantikk.
Tror du det blir det?
Jeg vet ikke helt.
Hvordan var daten?
Kjøreturen var lang.
For lang?
Ja, det var ganske langt.
Men jeg hadde det gøy, og maten var god.
-Hun er søt, ikke sant? -Jo.
-Hun er søt. -Det er hun.
-Liker du stilen hennes? -Ja.
For noen dager siden
satt jeg og snakket med Peppe,
og jeg hadde ikke tenkt å drikke den dagen.
Bare vann.
Men så kom hun ned
og ba meg på en drink. Fanget oppmerksomheten min.
Det var så søtt.
-Og jeg måtte ta et glass. -Bra.
Har du bedt henne ut?
Jeg vil be henne på middag.
God morgen.
-Skal du jobbe i dag? -Ja.
Når da?
-Jeg må gå i tre-tiden. -Tre?
Har du spist lunsj?
Ikke ennå.
Vil du gå ut et sted?
-Skal vi? -Ja.
Det høres fint ut.
SASAZUKA I TOKYO
Liker du sobanudler?
Ja,
men moren min er allergisk, så jeg spiser det ikke hjemme.
-Skjønner. Men du er ikke allergisk? -Nei.
-Det er ikke arvelig? -Nei, jeg kan spise det.
Soba...
SORIN
-Bon appétit. -Bon appétit.
Hvem er mest ulik
det du trodde når du så på serien?
Tja...
-Ikke jeg? -Tja...
...du er lettere å snakke med enn jeg trodde.
Er jeg bedre i virkeligheten?
-Du mente det ikke sånn. -Jo, jeg syntes det.
-Jo, seriøst. -Seriøst?
-Seriøst. -Seriøst.
Jeg hørte at du sa at du liker folk som sier det de mener.
Det sa jeg.
-Jeg sa det til Kaori også. -En som Haruka?
Liker du det ved henne?
Jeg liker at hun er oppriktig. Hun er lett å henge med.
Jeg liker ikke utseendet hennes så godt.
Det føler jeg etter å ha bodd med henne.
Jøss. Seriøst?
Jøss...
-Hva er det? -Jeg ble litt overrasket.
Hvorfor det?
Vi kan vel ikke noe for hvem vi blir tiltrukket av.
-Vil du finne kjærligheten? -Ja.
Ja? Det virker som det ikke er i fokus for alle.
-De opprinnelige, i hvert fall. -Ja.
Lurer på hva de tenker.
Jeg leter alltid etter kjærligheten.
Det slutter aldri.
Når jeg forelsker meg, jobber jeg hardere,
for jeg vil se bra ut for den personen.
Jeg sitter med bedre holdning, sånne små ting.
Jeg visste ikke...
-...at menn også gjør det. -Jo da.
JINBOCHO I TOKYO
SHOGAKUKAN
-Har du sett gjennom det jeg sendte? -Ja.
Så, forutsatt at ferdighetene dine utvikler seg videre
i tiden framover...
FUMITOSHI MAMENO, 43, BIG COMIC SPIRITS
Det er ikke mye tid til overs.
Fargene må på innen denne dagen,
og fristene for kapittel én til tre fortsetter.
Siden vi kommer ut ukentlig,
atten sider i kapittelet...
Hvis du klarer seks sider per dag, kan du bli ferdig på tre dager.
Så to dager til å lage en historie til neste kapittel,
det gir deg to dager fri.
Men hvis tegningene tar fire dager og historien tar tre,
får du ingen fridager.
Skjønner.
-Skal vi gå gjennom kapittel fire? -Ja.
Jeg likte historien. Interessant.
Og kvaliteten har blitt bedre.
Ideen er interessant, men jeg tror dette kan bli et eget kapittel.
-Carbonara-historien. -Hva er det?
Du synes det er absurd med rått egg på carbonara, ikke sant?
-Ja, skjønner. -Så i dette kapittelet
vil vi fokusere på historien bak naporitan-pasta.
Visste det ville interessere deg.
Naporitan fortjener et eget kapittel.
Morsomt at han blir rasende av å snakke om naporitan.
Vi trenger flere scener der han er sint.
Jeg liker ideen om at italienere mener naporitan er en skam.
Mens i Japan står folk i kø
rundt hjørnet for en tallerken naporitan.
-Kan jeg klippe? -Ja.
-Dette ser bra ut. -Ok, skjønner.
Han bør nok være enda sintere her.
Nesten så han velter bordet.
-God idé. -Greit.
-Dette ser flott ut. -Takk.
-Bra jobbet. Jeg er veldig fornøyd. -Jeg også.
Kapittel fire var flott. Jeg likte det.
Så fint.
Hvordan går det ellers?
-Jeg har det gøy i Terrace House. -Ja?
Du skriver en romantisk bok.
Å være i huset gir meg god inspirasjon.
Har du vært på date?
Det er en ny jente der, Emika...
Vi skal dra på stranden på mandag.
Det høres bra ut.
Shohei virker
-glad for en gangs skyld. -Ja.
Var personligheten hans sånn før?
Det er første gang vi ser den siden av ham.
-Han vil se bra ut. -Kanskje han liker Emika.
Det betyr at ingen har vekket interessen hans før nå.
-Er det det betyr? -Skjønner.
Han sa at han jobber hardere
når han vil ha noens oppmerksomhet.
Før hadde han ingen interesse for målene sine.
Så ingen fikk ham til å føle det sånn.
Jeg ville se mer av ham og Kaori.
-Glem det. Han liker Emika. -Ikke henne.
Hvis han skal prøve seg på Emika, vil jeg se ham prøve hardere.
Det virker ikke som Emika er interessert i noen.
-Nei. -Ikke siden hun kom.
Lurer på om det er personligheten hennes, eller om hun ikke har det gøy.
Hun har alltid virket litt reservert.
Selv når hun er tiltrukket av noen,
viser hun det nok ikke så mye.
Det ligger og småkoker i henne.
-Det er veldig erotisk. -Ja.
Hun har en langsom tilnærming, som sous vide.
-Jøss! Kjære vene. -Frekt.
-Så sexy. -Hvordan våger hun å tilføre så mye smak!
Hun går ikke så hardt ut, så man merker det nesten ikke.
Men plutselig har hun deg.
-Det er min teori. -Jeg håper at
Peppe havner i sous vide-badet hennes.
Peppe virker tiltrukket av henne.
-Han ba henne ut. -Ja.
-Vi får se badedraktene igjen! -Så fint.
-La oss... -Peppes badedrakt?
Vi trenger ikke å se Peppes kropp.
-Vi mener Emika. -Jeg er litt interessert.
Jeg er nysgjerrig på Peppes kropp, men Emika er hovedpremien.
Vi får nok bare se at han har hår på brystet.
Tenk om han kommer i Speedo?
Ruka jobber med engelsken.
-For et syn. -Det var flott.
-Skulle ønske han fikk til "weekend". -Var det med vilje?
-At han gjorde feilen én gang. -Ja.
Hvis det var på ekte, burde vi bli bekymret.
-Jeg tror det var ekte. -Seriøst?
-Tror du ikke han tullet? -Han prøvde virkelig.
-Tullet ikke? -Ikke på spøk?
Virkelig? Nå blir jeg redd.
Dette kan bli skumlere enn The Walking Dead.
Men hvis han fortsetter, klarer han det til slutt.
-Ja. -Han er proaktiv.
Han er mye nærmere å bli Spider-Man.
-Ja. -Han ble bitt av edderkopp.
Du har rett. Det var sprøtt.
Det skulle vært den hånden.
Samme hvilken hånd det er.
Så lenge edderkoppen har den rette mutasjonen.
Bittet skapte Spider-Man.
-Det kan være hvor som helst... -Bare det var
en radioaktiv edderkopp fra en lab,
-så blir han Spider-Man. -Å ja.
Men det var nok bare støvmidd.
-Jøss. -Så nær.
Ruka og Emikas date var ille.
-Vanskelig å se på. -Jeg synes den var flott.
I bilen...
De visste ikke hva de skulle snakke om.
Etter maten spurte han om Jaguaren.
Hørtes ut som en bilselger.
Så nå har hun daten med Ruka
og reisen til Misaki
og kan sammenligne dem med neste ukes Peppe-date.
-Det kan bli stor forskjell. -Som natt og dag.
Ingen pauser i samtalen, kjempegøy hele tiden.
Så lenge Peppe ikke foreslår at de skal bruke sykkel.
-Godt poeng. -Ja.
-På den damesykkelen. -De små syklene.
-Han kan sikkert gjøre det moro. -Antakelig.
Misaki var for langt. Hvorfor valgte ikke Ruka noe nærmere?
-Som Enoshima. -Det er sjømat overalt.
Han googlet sikkert "Japan sjømat".
Men det så godt ut.
Hvis jeg fikk spise det, hadde det vært greit.
Han må jobbe med søkeferdighetene.
Du er oppe.
-Ja. -Du sov så tungt.
Jeg så ikke hvem du var med en gang.
-Vil du prate litt? Det er lenge siden. -Ok.
-Skal vi gå på taket? -Taket? Greit.
Tenkte bare...
-...at det er en fin kveld. -Kom igjen.
Til taket.
-Det er lenge siden sist. -Ikke sant?
For å si det rett ut: Jeg ville spørre
-hva du føler for Kaori. -Nå?
-Vi er venner. -Bare venner?
-Samme som før. Skjønner. -Hun og jeg er venner.
Av en eller annen grunn har timingen alltid vært feil
når det gjelder følelsene våre.
Å innrømme at vi føler noe for hverandre,
er litt for sent nå.
Vi forsto hverandre ikke.
Begge trodde den andre hadde en annen.
Du tror ikke det kan komme en tid da det klaffer for dere?
-Ikke? -For å være ærlig...
...har jeg...
...gått videre.
Du vil ikke få følelser for henne igjen?
-Nei, jeg tror ikke det. -Skjønner.
Da skal jeg ikke spørre om det igjen.
-Hva synes du om Peppe? -Peppe?
-Han har en fin energi. -Ja.
Jeg vil gjerne bli bedre kjent med ham.
Det er lett å se ham som en mulig kjæreste.
Jeg tror vi har slått oss til ro på disse fire månedene.
Hvis det ikke skjer noe snart, tror jeg at Peppe og Emika
-snart vil føle det samme. -Ja.
-Det bekymrer meg. -Ja.
Emika kom hit for å finne kjærligheten.
-Så... -Ja.
Skjønner hva du mener.
Jeg har vært lat.
Det er bra at vi føler oss vel her.
-Men... -Vi er ikke her for å slappe av.
Akkurat. Det er det jeg mener.
Ja...
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen